Vänta lite, jag hör inte.
Okej, nu hörs det bättre. Var är ni?
Nej, jag vet inte var det ligger.
Jag har ingen GPS i telefonen.
Kan du inte ge mig en vägbeskrivning?
Hallå?
Fan.
Kom igen.
Är du okej?
- Ja... - Det undgick mig inte att höra.
Det är bra med mig. Men jag har tappat bort mina vänner.
- Och jag har ingen täckning. - Vart ska du?
- Lan Kwai... - Lan Kwai Fong.
- Ja. - Behöver du vägbeskrivning?
Det vore super. Jag har ingen GPS i telefonen.
Jag hörde. Det är lätt. Gå nerför trapporna här.
Ta höger vid Elgin. Gå fram till rulltrapporna.
- Rulltrapporna. - Ja, de på mellanvåningen.
Inne i byggnaden?
Nej, de är utanför.
- Typ mitt i gatan? - Ja.
Det är en av Hongkongs mest berömda sevärdheter.
De finns med i alla reseguider. Rulltrapporna.
- Okej. - Åk upp två kvarter.
- Ta höger på Hollywood. - Jag frågar nån vid rulltrapporna.
- Är du säker? - Ja, men tack ändå.
Jag menar... Jag kan följa dig dit.
Nej... Men tack ändå.
- Visst. - Ja.
Höger sida.
- Är du redan vilse? - Ja, det är...
Det är ganska förvirrande därnere.
Mitt erbjudande står kvar.
- Är det säkert att du kan? - Det är okej.
Det är en stor födelsedagsfest. Ingen lär sakna mig i 5 minuter.
Jag ska bara sms: a en person.
Okej, jag är redo.
Jag uppskattar verkligen det här. Tack.
Ingen orsak.
- Jag heter förresten Ruby. - Trevligt att träffas, förresten Ruby.
- Jag heter Josh. - Hej.
- Är det första gången i Hongkong? - Ja.
- Men inte för dig, antar jag? - Nej, jag bor här.
- Varifrån kommer du? - Kalifornien.
- Häftigt. San Francisco? - Nej, LA.
- Och var kommer du ifrån? - New York.
- Vad? - Inget.
New York-bor brukar bara klanka ner på LA.
- Har du varit där? - Nej, jag har aldrig velat åka dit.
Har du nåt emot fint väder?
Nåt är väldigt fel med din stad när det enda positiva är vädret.
- Det är inte det enda som är bra. - Okej då.
Om man gillar jordbävningar.
- Det här är SoHo. - Som i New York.
- Och London. - Buenos Aires.
En stad är tydligen ingen riktig stad utan ett SoHo.
- Vad står SoHo för? - "South of Hollywood.
Undra varför inte LA har hoppat på trenden. Tänk inte tanken...
- Vad för dig till Hongkong? - Jobb.
- Vad jobbar du med? - Jag designar leksaker.
Häftigt. Vilken typ?
Har du sett mjukisdjuren som sjunger och dansar?
- Mitt syskonbarn är besatt av en bäver. - Justin Beaver.
- Justin... - Ja.
- Jag har designat den. - Va?
- Är det sant? - Ja.
Häftigt. Ungen är besatt av en leksak och du har skapat den.
- Det verkar inte bättre. - Vad har du mer gjort?
Låt mig se. Jag har gjort Moos Like Jagger. En ko.
- Lady Baba. - Ett får.
- Var hittar jag ett sånt djur? - Du kan få ett nästa gång vi ses.
- Planerar du att gå vilse här igen snart? - Nu vet jag vem jag ska ringa.
Du vet ju inte om jag tar dig till rätt ställe.
Mamma varnade mig för att prata med okända män i en okänd stad.
- Det var ett specifikt råd. - Sån är hon. Som en lyckokaka.
- Så här är de berömda rulltrapporna? - Är du redo för ditt livs åktur?
Då kör vi.
- Tekniken tar över igen. - Vad menar du?
De är på dejt och sitter bara med telefonerna.
De kanske har dejtat längre och inte har nåt att prata om.
Inte en chans. De är max på sin tredje dejt.
- Hur vet du det? - Det syns på kläderna.
Förlåt, vad pratar du om?
Vad sa du?
Vänta, ska jag svänga vänster här?
Först går vi ner här, och sen nedåt.
Vet du vad? Jag klarar mig nu. Jag vill inte ta upp mer av din tid.
Ja. Jag borde väl gå tillbaka.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
Tack så mycket.
- Hej då. - Hej då.
Vet du vad? 10 minuter till skadar inte.
- Inte? - Jag ser till att du kommer fram.
- Vilken gentleman. - Jag vill inte anklagas om du försvinner.
- Det var läskigt. - Väldigt.
Jag gick för långt.
Så vad jobbar du med här i Hongkong?
Inget som är lika kul som att designa leksaker.
- Kom igen, vad jobbar du med? - Jag vill inte tråka ut dig.
Då får jag väl gissa.
Du har utvandrat till Hongkong. Då tänker jag fonder.
Va? Herregud, nej.
Så då jobbar du i finansbranschen?
- Vi är rätt impoulära nu. - Jag tycker så synd om dig.
Jag skulle hellre jobba med nåt kreativt, som du.
- Som vad? - Med att skriva.
- Vad pluggade du på college? - Jag läste två huvudämnen.
Jag läste både företagsekonomi och litteratur.
- Så vad hände? - Min praktiska sida vann.
Jag tog min examen i företagsekonomi.
Men när nån frågar nu så lägger jag till att jag studerade litteratur.
Jag fattar. Jag pluggade inte direkt för att designa leksaker.
Hur blev du leksaksdesigner?
Jag utbildade mig och tänkte bli nästa Vera Wang.
Men jag insåg fort att det var mycket enklare att designa leksaker.
- Vill du fortsätta jobba med mode? - Absolut.
Men istället för att ha ett eget märke-
- så skulle jag vilja äga en egen boutique och köpa in alla kläder själv.
Du har en skön stil. Vad hindrar dig?
Studiemedel, hyra och behovet av att äta regelbundet.
Att äta är överskattat.
Och det kommer från en kille som äter kaviar till frukost.
Nej, tar kokain till frukost. Jag tar kaviar till mellanmål senare.
Skriver du vid sidan av?
- Jag jobbar på en roman. - Så du är författare?
Man bör nog skriva klart boken först för att få kalla sig det.
- Vad heter den? - Vill du verkligen veta?
Jag ställer frågor till dig för att jag tycker om att höra min röst.
Du är rätt kaxig, vet du det?
Så?
Den heter...
Den heter "Leva efter Hongkong-tid".
Du menar "leva jetlaggad"?
Jag hade en chef i New York som brukade säga:
"Kör hårt, det är redan morgon i Hongkong." Det har etsat sig fast.
Takten är så snabb här att det redan känns som i morgon.
Vet du vad?
- Det är fortfarande i går i LA. - Kul.
Det stämmer säkert väldigt väl.
Om du gav LA en ärlig chans tror jag att du skulle gilla staden.
- Jag har hört att vädret är underbart. - Vad handlar den om?
Den handlar om en amerikansk utlandsboende i Hongkong och hans liv.
- Utlandsboende fascinerar mig. - Jaså?
Ja, det får det att låta så glamoröst att bo utomlands.
Men mina farföräldrar emigrerade till USA och det var allt annat än glamoröst.
Vad gör dem till immigranter och dig till utlandsboende?
Utlandsboende bor utomlands tillfälligt.
- Immigranter stannar. - Okej.
- Så hur länge har du bott i Hongkong? - 10 år.
Har du planer på att återvända till New York snart?
- Nej. - Så...
En vit finanskille som bor utomlands är utlandsboende-
- medan en kinesisk restaurangarbetare som bor in Arcadia är immigrant?
Jag har inte tänkt på det så.
Det är ironiskt att mina farföräldrar slet så-
-för att ge oss ett bättre liv i USA.
Och ändå så återvänder vi till Asien.
- Jag har mina vänner här. - Flyttvågen går österut.
Det är vackert här.
Ja. Det här är de fyra sista gaslyktorna i staden.
Häftigt.
- Det här är Hongkongs första Starbucks. - Testa.
- Klart? - Vi testar.
Ska vi ta en bild på er?
- Ja, det vore toppen. Tack. - Inga problem.
Okej. Le nu.
Sådär.
- Tack igen. - Ska vi ta ett kort på er?
- Vi träffades nyss. - Ja, vi tar ett kort.
Det blir roligt. Under gaslyktorna.
Tack.
- Säg "omelett". - Omelett.
- Tack. - Tack. Ha en trevlig kväll.
- Hej då. - Hej då.
- Det blev ganska fint. - Ja, inte så illa.
- Jag ser i alla fall bra ut. - Du sabbar bilden.
Gjorde jag?
- Ser du? - Ja.
Där ligger mitt kontor.
- Jobbar du för Bank of China? - Nej, i HSBC-byggnaden.
Bank of China ligger i den där byggnaden.
Låt mig få köpa en reseguide åt dig.
De flesta i finansvärlden klarar sig bra.
Ser du att det lyser på kontoren? Klockan är 23 en fredagkväll.
Och ändå jobbar folk. Det är inte så glamoröst som det låter.
Det verkar inte så.
Hur länge har du jobbat i finansbranschen?
- Hela tiden jag har bott här. - Det är lång tid.
Ja.
Tycker du inte om jobbet?
Det är jätteskoj tills nån triggar igång en global lågkonjunktur.
Titta. Så söta de är.
- Ska vi tränga oss på? - Kör.
"Omelett".
Sen är det trevligt med en tur på Dragon's Back.
- Jag borde skriva en reseguide. - Ja.
- Du är väldigt kunnig. - Och här är Lan Kwai Fong.
- Wow. - Ja.
Jag är förvånad över att jag kom fram helskinnad.
- Är du förvånad? - Ja.
Herregud. Jag är ledsen...
- Det är okej. - Jag är inte van vid trafik på fel sida.
Här är rätt sida. Kom.
- Du räddade mig. - Jag räddade ditt liv.
- Tack. - Äsch. Nu är du skyldig mig en tjänst.
- Det här är galet.. - Det är så varje dag.
Var är dina vänner?
- På Club 97. - Jaså?
- Ja. - Det är precis här.
- Herregud. - Det är därför jag aldrig kommer hit.
Helt galet, jag vet.
Ser du den lila neonskylten där?
- Det är... - Du, Josh...
Det var väldigt trevligt att gå vilse med dig i kväll.
- Det tycker jag också. - Och...
Du vet... Jag kan träffa mina vänner i morgon.
Jag tänkte på att vi skulle kunna ta en drink istället.
- Oj... - Eller inte... Om du måste gå.
Jag menar...
Nej, absolut. Jag tar gärna en drink.
Härligt. Ska vi ta nåt ställe här?
Nej, det här är turistställen. Dit vill du inte gå.
- Okej. Vart vill du gå? - Bort från de här syltorna. Kom.
Det är toppen.
- Aningen trevligare, va? - Ja.
Det kanske är för civiliserat för dig?
Varför slutar du inte om du avskyr jobbet så?
- Och vad ska jag leva av? - Av att skriva.
Det är en hobby. Ingen betalar mig för att skriva.
Hur kan du ha en sån attityd?
Jag bestämde att jag skulle sluta efter 8 år.
- Det är svårt, man har en viss livsstil. - Ja.
- Sex, droger och Gucci-kostymer. - Sex, droger och siffror.
Men det är nära.
Varje år bestämmer jag att jag ska tjäna nog med pengar...
- Men i slutet av året... - Får du en bonuscheck och ångrar dig.
Vilka lyxproblem.
Skärp till dig och sluta vara en mes.
När är man någonsin 100 % redo för nåt nytt?
Du har jobbat hårt för skyddsnätet.
Så om du vill ta ledigt för att skriva boken har du förtjänat det.
Du har helt rätt.
Jag har alltid rätt.
- Ursäkta, jag måste till damrummet. - Visst.
Hej...
Vi ses snart. Hej då.
- Hej. - Hej.
Redo för en omgång till?
Det hade varit trevligt, men jag måste tillbaka till festen.
Okej, jag fattar. Dina vänner väntar.
Ja, och min flickvän är där också. Så...
- Din flickvän? - Ja, jag borde gå tillbaka.
Just det...
Tack för drinkarna.
Vänta, Ruby. Ruby.
- Vänta lite, Ruby. - Ja?
- Är du okej? - Visst. Varför skulle jag inte vara det?
Är du säker?
Så det är alltså så här: Du lämnade din flickvän i en bar-
- för att gå till en annan bar med en annan tjej?
Det var en födelsedagsfest. Jag lämnade henne inte ensam.
Det gör det ju helt okej.
- Jag kunde ha ljugit, men jag lät bli. - Nej, du borde ha berättat tidigare.
Vad skulle jag ha sagt? Att jag följer med dig men har en flickvän?
Jag frågade inte dig om du har en pojkvän.
- Har du en pojkvän? - Nej.
I så fall skulle jag inte vara här nu.
Det här var inget jag planerade, jag håller inte på med sånt.
Jag ber om ursäkt om jag vilseledde dig.
Det är lugnt, jag reser hem i morgon. Det är ingen fara.
Jo...
Ska vi byta nummer nu? Hur gör man? Jag vet inte hur det fungerar.
På allvar? Jag tycker verkligen synd om din flickvän.
Låt bli. Det här är ingenting jämfört med det hon gjorde i baren.
Hon flörtade med en massa australier, drack shots och skämde ut mig.
Vems födelsedag var det?
- Oj, oj, oj. - Ja.
Den här kvällen blir bara bättre och bättre.
Det låter värre än vad det egentligen är.
Vet du... Jag måste verkligen tacka dig för en spännande kväll.
Någon gång året efter
Ruby?
Josh?
- Hej. - Jag fattar inte...
...att det är du.
- Hur... - Hur är det?
- Det är bara bra. - Så bra.
- Vad gör du här? - Hämtar kläder i Kowloon.
Nej, jag menar vad du gör i Hongkong.
Jaså? Jag bor faktiskt här nu.
- Är det sant? - Ja.
- Jösses. - Jag har blivit befordrad.
- Grattis. - Tack.
Ja, villkoret var att jag bor här i ett år.
Jag tror inte... Bor du här i Hongkong?
Förlåt, skulle jag ha meddelat dig det?
Ja, jag trodde att jag skulle få en Lady Baba nästa gång vi sågs.
Oj då. Jag hoppas att du inte väntat sen förra året.
Jag borde be om ursäkt för förra året.
- För... - Ingen fara.
- Det är lugnt, det gör inget. - Nej, jag var en skitstövel.
Ja, det var du. En stor skitstövel.
Visst, visst.
Jag måste få veta: Hur arg var din flickvän när du kom tillbaka?
- Just det... Hon var inte glad. - Det tror jag säkert.
- Löste det sig? - Frågar du om vi fortfarande är ihop?
Nej, vi kan ju hänga ett par timmar så kan du överraska mig sen.
- Det blir mer dramatiskt så. - Det där förtjänade jag.
- Ja, vi är fortfarande ihop. - Bra. Det låter bra.
- Du då? Har du nån kille? - Ja, det har jag.
- Det har jag. - Va?!
Och du åker färja med mig utan att så mycket som ens nämna det?
Då är vi kvitt nu.
- Träffade du honom här? - Nej, han är i LA.
- Han är i LA. - Ni har ett distansförhållande.
Ja. Jag ska ju bara bo här i ett år.
Klarar vi det här så klarar vi allt.
Jag fattar det inte, jag tar aldrig färjan. Det här är galet.
- Det är märkligt. - Visst är det märkligt?
Det är märkligt, jag åker aldrig till Kowloon.
- Det var trevligt att springa på dig. - Ja.
- Det var kul att höra hur du haft det. - Absolut.
Så...
- Vart ska du nu? - Jag ska hämta kläderna.
- Visst. Var då? - Chungking Mansion.
Ska jag följa med dig?
Nej, jag tror att jag klarar det.
- Är du säker? - Ja, jag har en GPS.
- Nej, det är ett skumt område. - Jaså?
Jag tror att din pojkvän vill att jag följer dig.
- Jaså? - Jag kan vara behändig att ha med.
Okej, visst. Om du måste.
- Den här vägen. - Ja...
- Ja, jag trodde jag tappade nåt. - Visst. Säkert.
- Såg du killen? - Va?
- Den där killen som blödde. - Vad pratar du om?
Är du säker på att vi har kommit rätt?
Ja, här är det.
Jag är här för att hämta en kostym.
Kom in.
Såg du verkligen inte killen?
Okej.
Så vem är kostymen till?
- Hämtar vi en kostym åt din kille? - Det var du som ville följa med.
- Vad heter han? - Kostymen är inte klar.
- Va? - Kostymen är inte klar.
Nej, jag ringde i morse och då sa ni att den skulle vara klar.
Ledsen, kostymen är inte klar. Kom tillbaka nästa vecka.
Okej.
Din kostym är klar i helgen och du får 15 % rabatt.
Va?
Tack.
- Vad var det där? - Vad?
Fantastiskt. Jag visste inte att du pratar kantonesiska så bra.
Jag sa ju att jag kunde vara till nytta.
Så märkligt att se dig prata kinesiska.
- Märkligt att se dig prata engelska. - Det är annorlunda.
- Varför då? - För att jag växte upp i USA.
Jag har bott här de senaste 10 åren.
Det är fortfarande märkligt. Det är bara för att jag inte pratar kinesiska.
Ja. Om det får dig att må bättre så pratar jag inte ett ord jiddisch.
- Mormor säger att jag är en meshuggener. - Vad betyder det?
Det har jag ingen aning om.
Okej, jag borde gå vidare. Men tack.
Ingen fara.
Du...
Jag ska iväg på en grej, men jag har ett par timmar över...
- Å, nej. - Du vet inte vad jag tänkte säga.
Jo, det börjar låta välbekant.
En drink.
Helt platoniskt.
Okej. Visst.
Men bara för att du ordnade så att min pojkvän får rabatt.
- Är det allt som krävs? - Min pojkvän.
Just det.
Väldigt bra rabatt.
Titta bara på den här utsikten.
Är det hit du tar alla kvinnor?
När jag inte fixar rabatt på deras pojkvänners kläder, så...
- Det är superflott. - Ingen fara, jag betalar.
Tar du det på utgiftskontot?
- Det hade varit bra. - Det är okej.
För numera är jag kund hos HSBC, så du får dra av det.
Jag har inget utgiftskonto längre.
- Jag har sagt upp mig. - Va?!
- När då? - När jag träffade en kaxig tjej från LA.
- Tog du det på allvar? - Jag är en fattiglapp på grund av dig.
Och så får du mig att må dåligt över det.
- Vill du ha nåt att dricka? - Ja. -Hej.
- Vad önskar ni? - Ett glas rosé.
- Vodka med Red Bull. - Har ni ett kreditkort?
- Vänta, jag tar det. - Nej.
Jag bjuder. Du betalade ju förra gången.
Första gången det händer.
En tjej som bjuder mig på en drink i Hongkong.
- Så du har inget kontor längre? - Inget kontor, ingen sekreterare.
Jag jobbar hemma.
- Skål för det. - Skål för det här.
Jag sa ju bara en drink.
Jag försöker se det som ett vanligt jobb.
- Vad menar du? - Jag börjar samma tid varje dag.
- Jag lägger ner tid på det. - Bra.
Får du skrivkramp nån gång?
Jag läste att om man får skrivkramp så skriver man om fel saker.
Du verkar ha googlat på skrivkramp istället för att skriva.
Avslöjad. Vem vet vad som händer?
Hur många opublicerade böcker som bara väntar på att bli ignorerade.
Var inte så. Du borde vara stolt över dig själv.
Du tog en risk och satsade.
Du kommer aldrig behöva se tillbaka och fundera: "Tänk om?".
Tack.
Jag visste att vi skulle bli goda vänner en dag.
Inte så snabb nu. Vi får se hur resten av kvällen ter sig.
Inte en chans. Den risken tar jag inte.
- Vad gör du? - Söker dig på Facebook.
- Nej. - Vad heter du i efternamn?
Vad heter du?
- Lin. - Ruby Lin.
Det gillar jag. Ruby Lin.
Okej. Är det du?
Japp.
Söt bild.
Vänförfrågan från Joshua Rosenberg.
- Heter du Rosenberg i efternamn? - Det stämmer.
- Kan det bli mer judiskt? - Kan du bli mer rasistisk?
- Jag kör en Josh på dig. - Det skämtet kör jag inte igen.
- Värdelöst skämt. - Jag har väntat på det.
Det är...
- Det är nu du accepterar förfrågan. - Jag vet inte...
Jag vet inte om vår relation är redo för nästa steg.
Det är nu du trycker på knappen.
- Jag ska fundera på saken. - Va? På allvar?
Ja, på allvar. Ursäkta mig.
Jag går till damrummet.
Du är iskall.
- Är du klar? - Jag ska stalka dig på Facebook sen.
Att stalka är okej, men inte att snoka.
Titta på stadens skyline. Här sparas inte på ljusen.
Det är lätt att förstå varför människor blir förtjusta.
Ja...
Men?
- Jag tror inte att jag är kär än. - Inte?
Nej.
Ett par saker, sen ska jag vara tyst.
Okej, kör.
Jag tycker att människor här är alldeles för ytliga.
- Här bryr sig folk bara om pengar. - Inte alla.
Vår receptionist har till exempel flera Louis Vuitton-väskor-
-och jag vet faktiskt-
- att en väska kostar mer än hela hennes månadslön.
- Hon prioriterar rätt. - Hon har inte ens en egen lägenhet.
- Hon bor hemma och är 35 år. - Det är en kulturgrej.
Om man sparar in på hyran så kan man köpa handväskor.
Det regnar alltid vid fel tillfälle.
Var och varannan vecka kommer det tyfoner.
Om det är en 8:a får man ledigt.
- Jag saknar Netflix. - Skaffa VPN då.
Och mexikansk mat... Den är inte god här.
Det har du faktiskt rätt i.
Vi bor i en kosmopolitisk stad där nachos görs med Doritos och yoghurt.
Ruby, sluta. Kolla in det här.
Titta på det här.
Och du blir upprörd av nachos?
Jag vet, men saknar du inte nån mat hemifrån?
Jag saknar vissa godbitar.
Men dim sum är så mycket godare.
- Jag kanske har hemlängtan. - Eller missat de rätta ställena.
- Som vilka då? - Är du hungrig?
- Jag är alltid hungrig. - Okej.
- Jag tar dig till ett lokalt ställe. - En sak bara.
Jag klarar inte att äta kycklingfötter. Jag har försökt, men...
- Jag klarar det inte. - Då sparar vi det till senare.
Jag ska ta dig till den bästa skaldjursrestaurangen.
Okej.
- Betalar du? - Visst.
Jag tar det.
Vax eller en locktång.
Jag tänker alltid på det lilla fönstret på kuvertet.
Jag gillar mer såna där...
- Vad är det? - Inget. Ledsen.
Sluta. Sluta vara så fördomsfull.
- Jag är inte... - De kan vara arbetskamrater.
På allvar?
- Beter du dig så med kollegor? - Ja.
Det är en kulturell sak här-
-som du kommer att vänja dig vid.
Tror du att folk tänker saker om oss när de ser oss?
Nej, det tror jag inte. Det tror jag inte alls.
Inte? Tror du inte att folk förutsätter att jag är en lyckosökerska?
- Lyckosökerska? - Ja.
Du har fast arbete och tjänar mer pengar än jag.
De tror säkert att du är min sockermamma.
Jag tjänar uppenbart mer pengar, men det vet de inte.
- "Uppenbart"? - Men det vet de inte.
Jag vet att jag är fördomsfull och ber om ursäkt.
Men jag kan inte hjälpa det. Jag drar slutsatser när jag ser såna par.
Jag avskyr att jag förstärker stereotypen genom att dejta en vit kille.
- Va?! - Vad?
- Så Greg är en vit kille? - Vem är Greg?
Din pojkvän. Du har inte sagt hans namn, så han fick ett av mig.
Greg... Jag gillar namnet. Greg är en vit kille.
- Så du är en sån asiatisk tjej? - Va?
- Ja, som bara dejtar vita killar. - Det gör jag inte.
- På allvar? - Nej.
De flesta har varit vita, men inte med mening.
Det är bara ett sammanträffande.
Det är okej. Jag har haft flera asiatiska flickvänner-
- och plötsligt är jag en vit kille med en fetisch för asiatiska tjejer.
Okej, jag avskyr det.
Man vänjer sig vid såna par. Det är Hongkong.
- Öst möter väst. De är överallt. - Du har rätt.
Du har rätt. Det finns ett par på mitt jobb.
Han är vit och gift med en vacker kinesisk tjej.
När de började dejta pratade han ingen kinesiska alls.
Och hon pratade inte engelska. Så på de första sex dejterna-
-så hade de med sig en tolk.
- En riktig person? - Ja.
En tolk. Så de fick boka bord för tre personer. Det är så...
...märkligt. Stackars tolken.
Jag vet. Det finns ett sånt par i mitt hus.
Vart de än går... De klarar sig, men de använder en app.
- En översättningsapp. - Det har jag också sett.
Ja...
Tror du att du kommer vara i en sån relation?
Det är svårt nog att dejta tjejer som pratar engelska.
Jaså? Varför då?
Språket är inget problem, men kulturen är det.
- Ja. - Tv-program, filmer...
Musik som jag vuxit upp med. De förstår sig inte alls på det.
Ja, jag förstår. Jag har svårt att dela det med mina vänner.
Jag vill vara med nån som förstår vad jag menar när jag säger:
"Du får ingen soppa."
- "Förarga inte soppan." - Ja!
"Det är bästa soppan i stan."
Jag hade en före detta flickvän och vi skulle se på "Seinfeld".
Hon fattade inget och tyckte inte att det handlade om nåt.
- Men det är hela poängen. - Exakt.
- Köp en selfiepinne. De är coola. - Ja.
Jag gillar den.
- Vi tar en selfie. - Inte en chans.
Beredd?
- De sa 120 för båda. - 85.
80.
- 80. - Hon är tuff. Jag går.
Saken med att pruta är att man går sin väg.
Vi köper dem för 120 här.
Hur gör du?
- Du får träna på att pruta. - Jag är usel.
Om de säger 25 så betyder det 10 typ.
- 160. - Nej.
160? 170?
- 180. - 170.
150. Du förstör ju allt.
Den är som Batmobilen.
160. 160?
- Va? 160. - Ja!
- Vilka fina saker. - Här fanns det mycket.
Vänta, det här är...
Det är Moos Like Jagger.
- De här är också mina. - Har du designat dem?
Ja, det har jag. - Var har du fått tag i dem?
- De är söta. - Ja, jag har designat dem.
Han försöker blåsa mig. Ska jag ringa polisen?
Eller så tar du det som en komplimang.
Framgång är kinesiska piratkopior.
De är söta. Har vi en deal?
De är väldigt söta.
Bra. Okej.
Ja, du har rätt.
Det är pricken över i: et.
- Har du Lady Baba? - Okej...
- Jag hittar den ingenstans. - Tack.
Jag stödjer inte sånt.
Då så. Då var vi framme.
Mums. Jag ser fram emot färskt skräp.
Färskt levande skräp.
Bry dig inte om det.
- Det är gott. - Ja.
Tack.
- Herregud, det är himmelskt. - Jag sa ju det.
Jag vet. Jag var väldigt tveksam, men det är supergott.
Jag ser att du gillar det.
- Vet du hur jag ser det? - Nej.
För att du har krabba i hela ansiktet.
- Nu då? - Andra sidan.
- Nu?
Nej. Vänta, det driver mig till vansinne.
Sådär, ja.
- Tack. - Det är okej.
Ledsen. Jag är dålig på att äta snyggt.
Att äta artigt är som att inte äta alls.
- Är det ett Josh-uttryck? - Ja.
Ja, från undertecknad.
- Kommer du hit ofta? - Stöter du på mig?
- Jag gjorde det, men inte längre. - Jaså? Varför inte?
Jag vet inte. Sam gillar det inte.
- Sam är...? - Sam är min flickvän, förlåt.
Samantha.
Är det inte hennes typ av ställe?
Nej, inte riktigt. Hon gillar mer...
Typ sushi och fransk mat. Ställen med tak och sittplatser.
Luftkonditionering och dyra notor.
Det låter som en skör blomma.
Nej. Nej, hon är faktiskt hård som betong.
Hon väste upp i Kina. Inte fattigt, men...
Hon tog sig igenom college med ett stipendium som täckte allt.
- Imponerande. - Hon har kämpat sig dit hon är i dag.
- Vad jobbar hon med? - Hon är i finansbranschen.
- Ja, just det. - Okej.
Och hur tog hon att du sa upp dig?
Ja, jo. Du vet...
- Inte så bra, va? - Tja...
För en person som hennes som har jobbat så hårt för allt är det svårt att förstå-
-varför man vill kasta bort allt.
- Men du kastar ju inte bort nåt. - Nej, jag vet. Men...
Det är en pågående diskussion.
Jag har druckit öl och tänker säga nåt som jag inte brukar.
- Det är ingen förolämpning. - Okej...
Är det inte lite märkligt att hon inte förstår varför du vill skriva?
Eller att hon inte vill gå till din favoritrestaurang?
Är du och Greg sams om allt?
Nej, men...
Vi har varit ihop länge nog för att ha diskuteras vissa saker.
Vilka saker då?
Det handlar inte om att gilla saker. Utan att stötta varandras mål och drömmar.
Hon stöttar mig. Jag vill inte att du tror att hon inte stöttar mig.
Det är...
Ytterligare en sak som jag har svårt att vänja mig vid.
Vad då?
Plötsligt märker man det inte längre.
Jag kan inte tänka mig att jag skulle hända.
Ledsen. Ska vi gå?
Jag är ledsen för det jag sa.
Jag visste inte att du och Sam var så seriösa.
- Vi har dejtat i två år. - Det är lång tid.
- Så lång tid är det inte. - Men ni har gått igenom en del.
- Jag antar det. - Har ni träffat varandras föräldrar?
- Hon har träffat mina föräldrar. - Men du har inte träffat hennes?
De vet inte om att jag finns.
Det är komplicerat. Hennes föräldrar vill inte att hon dejtar en vit kille.
Men generellt har vi det bra.
Hon är typen som vill göra karriär.
Och ingen av oss är redo att stadga sig än.
Dessutom är hon yngre än jag.
Hur mycket yngre är lite yngre?
Spelar det nån roll?
Josh..
Hur mycket fyllde hon när vi träffades först?
- 24 år. - 24 år?
- Så mycket äldre är jag inte. - Så typiskt.
- Vad? - Du är ett decennium äldre. Det är okej.
Jag är ingen 60-åring som stöter på 20-åringar.
Inte än, men hur tror du att det börjar?
Och vilken ålder är rätt för mig då?
Om du är 35 år passar nog nån i slutet av 20-årsåldern, eller i 30-årsåldern.
- Hur gammal är du nu igen? - Det spelar ingen roll.
- Jag är bara nyfiken. Hur gammal? - 30 år.
Så passande åldersmässigt.
- Vet du nåt om kantonesisk opera? - Nej.
Är de bra?
Ingen aning.
- Det är din kultur, du borde veta. - Jag vet inget om kinesisk opera.
- Jag borde ge henne en slant. - Det är snällt av dig.
Tack.
- Det svänger. - Jag börjar gilla det.
Så när ska du släppa nallarna och öppna en egen klädbutik?
Jag vet inte. Jag håller mig till leksaksdjur så längre.
- På allvar? - Ja.
Jag såg upp till modebranschen så länge.
Det är faktiskt svårare att skapa en tredimensionell leksak än kläder.
Jag förstod inte det eftersom jag aldrig var i fabrikerna.
Men nu förstår jag.
- Förra året var du... - Lite kaxig?
- Ja... - Tyst med dig.
Jag brukade drömma om att se mina skapelser i olika lyxbutiker.
Men nu ser jag mina saker på alla Wal-Mart i hela landet.
- Och i mängder. - Exakt.
En gång så gjag en pappa köpa en av mina leksaker till sin dotter.
Jag blev faktiskt rörd.
- Jag vet, det är fånigt. - Det är inte fånigt, det är gulligt.
Hallå! Kom hit.
Min fågel kan spå er.
- En spåman. - Det är en turistfälla.
- Ja, häftigt. - Jag hindrar dig inte.
Sätt er.
Vi pratar franska, italienska, tyska, engelska och amerikansk engelska.
- Engelska. - Amerikansk engelska.
- Dåså, damen först. - Ja.
Vad vill du veta? Om din hälsa, studier, kärlek?
- Kärlek. - Självklart.
- Damer vill veta om kärlek. - Alltid.
Okej. Du får blanda korten först eftersom det är dig det gäller.
- Det här. - Okej.
Nu får fågeln välja.
- Okej. - Fågeln avgör din spådom.
Jag lägger det här så får fågeln välja.
- Oj. - Jösses, så söt den är.
Okej, det är ganska gulligt.
- Vad gör den? - Den kan itne bestämma sig.
- Herregud! Så häftigt. - Okej, jag är imponerad.
- Här är din spådom. - Tack.
- Läs du. - Okej.
"Kärlek kan liknas vid ett träd. Vänta tålmodigt på frukten."
"Självklart är en förutsättning för äktenskap att ni kommer överens."
"Tack för dina 50 dollar."
Det var allt.
Fåglarna var väl söta?
- Förlåt, var det inte bra? - Jodå.
- Var fåglarna inte bra? - Det är fint.
Ingen fara. Jag kan spå dig på riktigt. Utan kostnad.
Jag känner mig klar, men du kan ju spå honom.
- Jag kan spå dig. - Ja, gör det.
Bra. Kom närmare.
- Jag spår dig genom ansiktet. - Okej.
Är det så här det går till?
- Herregud. - Är allt bra?
Du har en väldigt stor näsa.
Är det en spådom eller bara ett konstaterande?
Stor näsa betyder mycket pengar.
- Mycket pengar! - Är det en förolämpning?
Nej då. Han har inte kommit till öronen än.
Men du måste vänta tills du är 40 år.
Stor näsa betyder mycket pengar när du är 40 år.
När jag blir 40 år. Okej.
- Är du gift? - Jag? Nej, nej.
Jag tror att du har varit väldigt nära.
- Ja. - Jag tror att du var förlovad.
Ja, det var jag.
Så synd. Men kärleken kommer på nytt.
Tack. Läser du av det från min näsa?
Nej, jag ser det på den unga damen.
- Så som ni ser på varandra... - Du är bra.
- Nej, nej, nej. - Tack.
- Bra. - Din näsa är också fin.
Tack.
- Mycket pengar när du blir 40 år. - Till fåglarna.
- Tack. - Tack så mycket.
- Jag kommer tillbaka när jag är 40 år. - Tack.
- Lycka till. - Jag hoppas du har rätt.
Vad?
- Så du var förlovad... - Jag visste det. 10 minuter bara.
- Vad hände? Du måste inte berätta. - Det gör mig inget.
Vi var unga och dumma.
Vi träffades direkt efter examen. Och förlovade oss tre veckor senare.
Ja, hon tog examen i engelsk litteratur.
Vi åkte till Sleepy Hollow och jag friade på Washington Irvings grav.
- Så impulsivt och romantiskt. - Ja.
Sen var hon otrogen mot mig med min vän.
- Jag är ledsen, så hemskt. - Ingen fara. Det blev bäst så.
Jag kom hit på jobb och skulle stanna i ett år.
- Det låter bekant. - Och 11 år senare...
- Så länge vill jag inte stanna. - Man vet aldrig.
Nej, jag antar det. Hoppsan.
- Är han på Skype? - Ledsen.
Nej, det är bara en påminnelse om ett Skype-samtal senare.
- Va? - Jag vet, det är fånigt.
Han gillar att skicka en påminnelse om våra Skype-dejter.
- Oj, det är... - Han gillar att se mig i kalendern.
Det är väl ganska gulligt.
Ja, han är gullig.
Så hur länge har du och Greg...
Fem år. Från och till.
- Ja. - Så när vi träffades...
- ...så hade vi gjort slut. Uppenbarligen. - Jag vet inte.
Vad är nästa steg för er?
- Oj, förlåt. - Ingen fara.
Min tur. - Hallå?
Hej. Jag kommer snart. Jag är mitt i en sak.
Okej, jag är på väg. Hej då.
- Sam? - Nej.
Mina vänner. De är musiker och ska spela i Hongkong.
- Vill du följa med? - Nej tack.
- Hon är inte där. - Det var inte det jag tänkte.
Visst, glöm att jag sa nåt.
Det är en bra möjlighet att träffa nya människor.
- Kom igen. - Nej, jag vet inte.
- Det vore konstigt. - Det är du som är konstig.
Det ligger praktiskt taget på väg hem. Vi tar en txi.
- Jag är inte konstig. - Kom, vi åker. De är ett bra band.
- Visst, men bara om du hittar en taxi. - Visst.
- Skumt. - Alla vet att det är svårt att hitta taxi.
Men det brukar alltid stå en rad taxibilar här.
Sådär, ja.
- Inte? Kom igen. - Jag sa ju det.
- Det kanske är ett tecken. - På vad?
- Att jag ska ta tåget hem. - Nej.
Det kommer inte att hända. Vi tar en taxi.
- Du får en chans till. - De oddsen gillar jag.
Nu så. Den här får vi.
- Hej, Josh. - Hej, hur är det?
- Hej, Josh. - Det här är Ruby.
- Hej. - Trevligt att träffas.
- Hur är det på jobbet? - Bra.
- Hälsa. - Det ska jag göra.
- Vill du ha nåt att dricka? - Ja.
- Vad vill du ha? - En öl. Tack.
- Varsågod. - Tack.
Jag vill...
- Du först. - Dina vänner är jättebra.
- Ja, de håller till här. - Det är ett häftigt ställe.
- Det är det. - Ja. Vad tänkte du säga?
Jag ville visa dig den här bilden.
- Nej... - 10 minuter efter att vi träffades.
- Den satte mig i klistret. - Jaså?
- Ja. - Vad hände?
Jag berättade för Sam vad som hände.
Tre månade senare såg hon bilden.
- Hon blev sur för att du är så söt. - Visst.
Tack ska ni ha!
Vi har tid med en tilll låt. Vilken låt vill ni höra?
- Hearts! - Hearts!
- Är det deras stora låt? - Japp.
Okej, kom.
- Nej. - Kom nu.
Josh?
- Hur är det? - Bra. Det här är min vän Ruby.
- Hej. - Hej. Jag är Monica, Sams vän.
- Hans flickvän. - Hon vet det.
- Vad gör ni här? - Vi kom för att se Noughts and Exes.
- Med kompisarna. - Det var roligt att träffa dig.
- Hälsa Sam. - Jag lovar.
Kul att se dig. Hej då.
Ursäkta mig.
Vänta.
- Josh, vi går hem nu. - Går ni hem?
- Ja. - Kom och hälsa på nån gång.
- Ja, det lovar jag. - Och ta med din nya...
Mår du bra?
- Ja, jag behövde bara lite luft. - Ja.
Jag ber om ursäkt för det där.
Det där var rätt förskräckligt.
Kan jag ta en?
Ja...
Vad håller vi på med?
Röker varsin cigarett.
Jag vet inte. Vad menar du?
Jag menar, hela den här kvällen. Vad håller vi på med?
Jag förstår vart du är på väg, men vi umgås ju bara.
Eller hur?
Jag vet inte.
Jag måste dra mig hemåt.
- Ska vi dela en taxi? - Visst, det går bra.
- Vart vill ni åka? - Vi ska till olika ställen.
- Okej. - Adressen?
Rich View Terrace på Square Street. Tack.
Uppskattar hon dina dumma kommentarer?
Uppskattar han alltid din kaxiga attityd?
- Han fattar ingenting. - Det är väl bra.
Det är inte rättvist mot dem.
Vi har inte gjort någonting.
- Jag vill inte vara en sån som är otrogen. - Inte jag heller.
Men det är vi ju inte.
- Jag menar känslomässig otrohet. Inte... - Visst, jag...
Det är svårt att definiera.
Man vet när man känner det.
Jag tycker inte att vi ska hetsa upp oss för det här.
Vi ska bara vara glada över att vi haft en sån här kväll.
- Två. - Precis. Två såna här kvällar.
Det kanske betyder att vi borde...
...se över våra relationer. Jag vet inte...
Tänka över om det känns rätt.
- Han kommer i helgen. - Vem då? Greg?
- Han heter Daniel. - Daniel, oj.
Det var oväntat.
Han hjälper mig att packa.
Mitt år här tar slut nästa vecka.
Och kostymen var till vår förlovningsfest.
Är ni förlovade?
Ja.
Jag är ledsen, jag borde ha berättat tidigare.
Det är bara så nytt för mig. Jag har inte vant mig vid tanken.
- Du bär ingen ring. - Vi ska välja ringar tillsammans.
Det blir mer kostnadseffektivt så.
Gamle förståndige Greg.
- Friade han via Skype också? - Nej.
Vi diskuterade saken. Och vi tog ett beslut tillsammans.
Så väldigt romantiskt.
Alla kan inte vara lika impulsiva som du.
Jag är glad för din skull, Ruby.
Det är jag verkligen.
Det är bara det att nu... Nu vet jag inte vad jag vill.
Jag vet inte vad jag vill.
- Okej. - En sekund bara.
Taxametern tickar.
Låt den ticka, det är okej.
Vad menar du, Ruby?
Jag vet inte.
Den här kvällen har varit en berg-och-dalbana.
För mig också.
Jag vill inte såra honom.
Jag vill inte såra henne.
Kan ni bestämma er?
Vill ni stanna på ett ställe till?